Subripped av jajoss
"En mektig sivilisasjon kan ikke erobres utenfra, -
før en har øelagt seg selv innenfra."
W. Durant
Hjertet...
Det får Røykfrosk. - Takk.
Leveren får Krumnese. - Takk.
Kakaobla får ørene. - Takk.
0g u, Stump...
Du får ballene.
Ikke nå igjen. - Jeg vil bare hjelpe eg.
Så spis em selv. Jeg trenger em ikke. Gør I?
Nei! - Bare av og til.
Hva sier u? - Alri i livet.
Hvor mange må jeg spise et? - Jeg har åtte søstre og en bror.
Min far spiste tapirballer alle ti gangene.
Skal jeg si et?
Beklager. Ballene hjelper ikke noe.
Har u alri spist et? - Jeg aner ikke hva e smaker.
Har ingen av ere spist et?
Nei, men et var artig å se på eg.
Det var itt påfunn!
Få ham vekk!
Hiss ere ne.
Hvorfor finner u eg i et?
Du må være sterk. Eier u ikke stolthet?
Virker en som en skal?
Ja. Jeg kan bare ikke lage barn.
Jeg skal innvie eg i en hemmelighet.
Men jeg avarer eg. Dette er mektig.
Hva snakker u om? - Soanzo-blaer.
Soanzo-blaer? - Fra e store sumpene i sør.
Det er e som har gitt meg mine ti barn.
Nei, stans.
Du må gni em på eg. Der nee.
Rett før ere gjør et neste gang. Men u må bruke rikelig.
Jeg kan ikke takke eg nok.
Hvis et virker, kan jeg kanskje få litt fre.
For kona i? - Nei, moren hennes.
Den gamle hurpa vil ha barnebarn.
Gi meg litt kjøtt.
Ta ette.
Det er rent kjøtt...
...pung-åne.
Hva vil ere?
Jeg er Flinthimmel. Jeg har jaget i enne skogen sien jeg ble mann.
Min farjaget her i skogen sammen me meg og før meg.
Jaguarpote, min sønn, jager her sammen me meg.
0g han vil jage her sammen me sin sønn nårjeg er gått bort.
En stor fangst? - Det er got fiske her.
Skogen her er gavmil.
Vi ber bare om fritt leie.
Vær så go.
Gjør feren trygg.
Kom igjen.
Lanet vårt ble hærtatt.
Vi vil begynne et nytt liv.
Ble lanet eres hærtatt?
Ja.
Vi vil begynne et nytt liv.
Bli her. Min sønn!
Bli her.
Tilbake til lansbyen.
Jeg ber ere å ikke fortelle noen hva ere så i skogen i ag.
Du er bekymret.
Ja, et erjeg.
Menneskene i skogen, hva så u i ansiktene eres?
Jeg forstår eg ikke.
Frykt.
En altfortærene frykt.
Den hae smittet em alle.
Så u et?
Frykt er en sykom.
Den ormer seg inn i hjertet på alle en støter på.
Den kaster alleree skygge over sjelefreen in.
Jeg har ikke fostret eg for at u skal leve i frykt.
Driv en ut av itt hjerte. Ikke ta en me inn i lansbyen.
Ve soloppgang samler vi stammerået -
ve våre forferes hellige haug.
Der vil vi be ånene eres vise oss vei.
Der har vi ham! Det store roget!
Han uger ikke til noe. Han får etjo ikke til.
Ja, u!
Du lurte oss, høy og herebrei u er.
Stikk inn me eg!
Kom eg inn nå! - Slapp av, gamlemor.
Heng i!
Du virker jo ikke!
Hva ler ere av?
Gi meg et barnebarn, ellers bytter jeg eg ut!
Mor, et holer nå.
Du kommer ikke ut før u har laget et barn.
To ville vært best. - Hva?
Tvillinger, itt fehoe.
Mor...
Han kan ikke når u sitter er.
Mor... - Bare sett i gang.
Men...
Nå har hun gått.
Hva syns u vi skal spise i kvel?
Jeg har tapir, men jeg fanget en gutt også.
Jeg har lyst på gutt. Helstekt! - Tapiren lukter ferskere.
Nei, far, et er meg!
Jeg henger gutten her, i tilfelle vi ombestemmer oss.
Vent. Det er jo Skilpaer Løper, vår elste sønn.
Ja, et er meg!
En klem til min elste sønn...
...og en klem til min yngste.
Da blir et tapir.
Bare vent, gamle mann!
En ag kan u ikke løpe lenger!
0g et menneske satt alene...
...forypet i sorg.
0g alle yrene kom bort til ham og sa:
"Vi liker ikke at u er så trist."
"Be oss om hva som helst, og u skal få et."
Mennesket sa: "Jeg vil ha goe øyne."
Gribben svarte: "Du skal få mine."
Mennesket sa: "Jeg vil være sterk."
Jaguaren svarte:
"Du skal få min styrke."
Så sa mennesket: "Jeg vil kjenne jorens hemmeligheter."
Slangen svarte: "Jeg skal vise eg em."
Det gjentok seg me alle yrene.
0g a mennesket hae alle gaver yrene kunne gi, gikk han sin vei.
Så sa uglen til e anre yrene:
"Nå vet mennesket mye og kan mange ting."
"Nå er jeg plutselig re."
Hjorten sa: "Mennesket har fått alt et ønsket seg."
"Nå må sorgen hans gå over."
Men uglen svarte: "Nei."
"Jeg så et hull i mennesket."
"En sult han alri vil få stillet."
"Det er en sulten som gjør mennesket ulykkelig og gråig."
"Mennesket vil fortsette å ta og ta, -
helt til veren en ag sier:"
'Jeg er ikke mer. Jeg har ikke mer å gi.'
Kom tilbake til meg.
Min sønn anser.
Din sønn er gla.
Hva vil ere?
Flykt!
Nå som u er våken allkevel, så kvel en hunen.
Hunen.
0pp me ere! Fort!
Flykt ut i skogen. 0g ikke se ere tilbake.
Nei, jeg er re!
Se på meg. Du må være sterk.
Jeg er re.
Du må være sterk.
Bin ham!
Far!
Jeg må hjelpe e anre.
Du må ikke gå fra oss!
Jeg kommer tilbake. Det loverjeg.
Du går ikke! - Jeg lover.
Bli her! - Far, ikke gå!
Ikke årlig.
Stopp!
Bin ham!
Jeg vil ha ham i live.
Tilgi meg, far.
Nå er et nok!
Få ham på beina.
Flytt ere.
Min sønn...
Ikke vær re.
Nesten.
Det skal være navnet itt.
"Nesten."
Vårt liv er forbi...
Vårt liv er forbi.
Vårt liv er forbi...
Å, skam! Skam!
Å, skam!
Feige yr!
Mor...
Da går vi!
Mor...
De er tilbake.
Nå bærer et hjem.
0pp me ere!
Steinflis, u glemte å ukke.
Stå stille.
Stå stille a.
Kan u se nå?
Ja. - Tilbake til fangene ine.
Bli me oss.
Reis eg opp.
La ham være, Nesten.
Reis eg opp, sa jeg.
0pp me seg...
Sånn ja.
Viere!
Du har en go venn i ham.
Ikke vær ree.
Jeg skal nok ta meg av em.
De er mine barn nå.
Mile lx Chel, u nåens mor.
Hol hånen over em, -
og beskytt em.
En til.
Er u klar?
Hol fast!
Vent...
La oss se hva som skjer.
Sånn!
Skyn eg!
Ta i nå.
Dere klarte et!
Det var flott gjort!
Får u puste? Bra.
Vent her.
Hva gjør u me fangsten min?
Han var aukjøtt.
Han tok nesten me seg e anre.
Jeg slapp ham løs.
Slapp u ham løs?
Skal vi gjøre som du vil nå?
La oss prøve et.
Du slipper ikke løs flere.
La oss komme oss viere.
Reis eg opp, Nesten.
Vi er ikke ferige me eg ennå.
Opp og stå, gutt.
Du viste eg som en mann i ag, min sønn.
Takk, far.
Ta en.
Ta en nå. Den er in.
Den har tatt mange liv.
Få eg litt søvn.
Bortgangne brøre, -
fere, møre, koner.
Dere følte et kjølige morgengryet i ag.
Nå merker ere ikke nattens kule.
Hun sluttet å skrike.
Hun sluttet lenge før e kom tilbake.
Vi så henne kjempe mot em.
Men i en siste stunen?
Hvis hun lot em...
Skafottets guinne møter ikke svakhet me nåe.
Hennes sjel venter på in i verenstreets skygge.
Jeg må vite et.
Før agen er omme, forlaterjeg enne veren.
Jeg tar me meg så mange av e kjøterne jeg kan.
0g jeg lier me glee alle helvetes pinsler, -
hvis min Himmelblomst ikke er er.
Ikke regn.
Se ere for!
Pass på, hun er smittet.
Hol eg vekk!
Dere er re meg.
Det gjør ere rett i...
...alle ere som er one.
Vil ere vite hvoran ere skal ø?
Det hellige øyeblikket nærmer seg.
Vokt ere for agens mørke.
Vokt ere for mennesket som varsler jaguarens komme.
Han skal gjenføes av ynn og jor.
For e han viser ere vei til, vil formørke himmelen -
og utslette joren.
Utslette ere.
0g styrte eres veren i grus.
Han er blant oss nå.
Dagen skal bli som natten, -
og jaguarmennesket vil lee ere til unergangen!
Hvor fører e oss hen?
Vårt folk forteller historier om en by av stein.
Hva skjer et her?
Jeg vet ikke...
...men joren blør.
Vi nærmer oss.
Frelse!
Han har lattersyke.
Han liker eg visst.
Hjelp meg!
Frels meg...
Dø som en mann.
Velkommen hjem.
Var jaktlykken me ere? - Spør min sønn.
Hvor mange fanger? - Du kan hanle me min sønn.
Gi ham go pris.
Som allti. Du kan stole på meg. - Got.
Hvor mye byr ere?
Hvem vil kjøpe enne kvinnen her?
Hun er for gammel. - Hun kan gjøre nytte for seg.
Hun kan lage mat, gjøre rent... - Ubrukelige oling.
Umulig å selge.
Du kan gå. Gå, gå, gå.
En stor ulykke er over oss.
Lanet tørster.
Våre avlinger visner hen.
Pestsvøpen tar oss, en etter en.
De sier at motgangen har gjort oss svake.
At vi er blitt tomme.
De sier at vi råtner opp.
Dere solbannerets mektige folk!
Jeg sier ere, -
at vi er sterke!
Vi er et utvalgte folk.
Utvalgt til å herske evig.
Utvalgt til å stå guene nærmest.
Mektige Kukulkan!
Du, hvis vree kunne legge enne veren i aske:
La eg milne av ette offer vi bringer til in herlighet og ære.
Skjenk vårt folk velstan...
...mens vi gjør oss klare for in gjenkomst.
Du tapre og villige kriger.
Me itt blo fornyer u veren fra tisaler til tisaler.
Vi takker eg.
Det guommelige hjerte!
Kom tilbake til meg.
Bror...
Kom trygt frem.
Nei.
Jeg kan ikke reise.
Ikke nå.
Dere solbannerets folk, frykt ikke!
Gle ere!
Kukulkan er mett av blo.
Vi har slukket hans tørst.
0, høye gu!
Vis oss at u er tilfres.
La itt lys vene tilbake til oss.
Hva me fangene her?
Ry em av veien.
Jeg trenger en avslutter.
Du.
Slipp em løs.
Se nå.
Jeg er klar!
Der liggerjungelen eres, på en anre sien av maisåkeren.
Løp it.
Dere er fri.
Løp nå.
Jeg sa...
...løp.
Løp!
Ikke verst.
Så er et eg.
Løp.
Løp!
Sov.
Sov, min sønn.
Nå forsvinner smerten.
Sov.
Han har ikke kommet enne veien.
Han er oppe i trærne.
Spre ere. Rett blikket opp.
Stille.
Han kommer rett mot oss.
Der!
Han ville ha ønsket atjeg skulle ha en.
Det er et ont varsel.
Du mektige Ek Chuah, vi bønnfaller eg...
Tilgi oss at vi har krenket in sønn jaguaren.
Det er et ont varsel...
Ta eg sammen, Forrukne Fire. Varslet var forutsagt.
Og nå har en enda større frykt rammet oss.
I ag har jeg sett agen bli som natten.
0g jeg har sett et menneske løpe me jaguaren.
Vi må ikke la ham løpe fra oss.
Ti stille!
Du snakker tåkete.
Han løper fori han er re.
Når jeg fanger ham, skal jeg flå huen av ham -
og la ham se på at jeg tar en på.
Av ste.
Pass eg.
Se her!
Det var et ont varsel...
Han er ferig.
Hjelp meg...
Hengene Mose.
Hjelp ham viere.
Skjær opp en bloåre, så går et fortere.
Kom trygt frem.
Du me varslene ine.
Det er ikke over!
Jeg er Jaguarpote, -
sønn av Flinthimmel.
Min farjaget i enne skogen før meg.
Mitt navn er Jaguarpote.
Jeg erjeger.
Dette er min skog.
0g mine sønner vil jage her sammen me sine sønner, -
nårjeg er gått bort!
Kom an!
Vi hopper.
Nei, vi klatrer runt.
Vi må ikke la...
Vi hopper alle sammen.
Jeg er Jaguarpote.
Dette er min skog.
0g jeg er ikke re.
Her, mor.
Du klatrer opp. Jeg venter her.
Mor!
Nesten...
Forfere, gi meg styrke.
Krabb opp it.
Bli er oppe.
Far! - Fort! Skyn eg!
Hva er e?
De kommer me mennesker.
Skal vi gå til em?
Vi rar inn i skogen.
Vi begynner et nytt liv.
Kom, Skilpaer Løper.
0versettelse: Tron Furu Scaninavian Text Service 2006
Subripped av jajoss